- Jdu za Jurim. - To jsem já.
Pan Waters říkal, že možná bude nutný.
V parku královny Astrid je spousta altánků.
- Říkáte to slovo? Altánek? - Altánek? Jo. Někdy.
O Vánocích v těch altánkách moc lidí není.
Kdybych měl někoho zavraždit, zavraždil bych ho tam.
- Určitě je "altánek" správný výraz? - Altánek, jistě.
- Myslíte nějaký zastrčené místo? - Zastrčené místo, ano.
Zastrčené místo bude lepší než altánek. Ano.
Uděláte to, že? Pan Waters by byl moc zklamaný.
Samozřejmě že to udělám.
Je to moje práce.
Váš přítel se ráno choval nějak divně.
Divně? Jak?
Ptal se mě na miminko a jestli chci kluka nebo holku.
Řekla jsem, že na tom nesejde, hlavně, aby to bylo zdravé.
Ale pak mi dal 200 euro, prý pro to maličké.
Samozřejmě jsem to odmítla, ale nedal si říct.
Vrátil byste mu je, až se s ním uvidíte?
Nejsem nevděčná, ale přišlo mi, že to bylo všechno, co měl.
- Nevíte, kde je teď? - Říkal, že jde do parku.
Promiň, Rayi. Je mi to líto.
- Rayi, ne! - Do prdele!
- Kde ses tu vyloupnul? - Byl jsem tam za tím... Co to děláš?
- Co děláš ty? - Nic.
Proboha!
- Chtěl jsi mě zabít. - Ty ses chtěl zabít!
- Já můžu. - Nemůžeš.
Já nesmím a ty můžeš? To je nějaká spravedlnost?
Nemůžeme si o tom někde v klidu promluvit?
- Já bych nevystřelil. - Vypadals, že se chystáš vystřelit.
- Kde jsi vzal tu bouchačku? - Dal mi ji Harryho známej.
Do prdele!
Ukaž.
Má i tlumič.
Pěkná.
Já mám blbou holčičí zbraň.
- Nechám si ho. - Cože?
- Vrať mi ten revolver! - Nemáš nárok.
- Seš sebevrah. - A tys mě chtěl odprásknout.
- Ten revolver nedostaneš. - To je teda den.
Já páchám sebevraždu, parťák se mě pokusí oddělat.
Šlohne mi kvér a furt jsme v těch zkurvenejch Bruggách.
Hele, dám ti prachy a posadím tě do vlaku.
- Zpátky do Anglie? - Tam nemůžeš, to bys šel do kytek.
Já chci jít do kytek! To sis nevšiml?
Nechceš umřít, Rayi.
Zabil jsem malýho kluka.
Tak příště nějakýho malýho kluka zachraň.
Odjeď, sekni s těmahle kšeftama a zkus dělat něco prospěšnýho.
Mrtvej nikomu nepomůžeš.
Tomu klukovi život nevrátíš,
ale dalšího můžeš zachránit.
To mám dělat doktora? Na to musíš mít zkoušky.
Dělej cokoli, Rayi.
Kene, šel jsem do parku, aby to nemusela uklízet. Ray.
To je magor!
Říkal, že tenhle vejlet,
celej ten pobyt v Bruggách,
měl bejt tvoje poslední pěkná vzpomínka, než umřeš.
V Bruggách?
Na Bahamách možná?
- Proč do prdele Bruggy? - Asi vyjdou levnějc.
Tady je zbytek LSD a extáze.
Vrátil bys mi ten kvér?
Co budu dělat, Kene? Co budu dělat?
Prostě žij dál. Žij dál. Snaž se na to nemyslet.
- Uč se třeba cizí řeč. - Sotva zvládnu angličtinu.
To se mi na Evropě líbí, že se nemusíš učit jejich jazyky.
Na domov prozatím zapomeň. Za šest sedm let osonduj terén.
- Sedm let není tak dlouho. - Je to víc, než měl ten kluk.
Moje první zkurvená práce! Skvělej nájemnej zabiják.
- Každej se na to nehodí. - A ty jo?
- Kdy se vracíš do Anglie? - Vyrazím za pár hodin.
Nebude na tebe Harry naštvanej, že jsi mě nechal pláchnout?
- Já to šéfnu. - Řekni, že se do 14 dnů stejně zabiju.
Ale nezabiješ, viď?
Harry! Tady je Ken. Poslouchej ten kravál.
Víš, co to je?
Já vím, že víš, že je to vlak. Víš, jakej vlak?
Vlak, do kterýho zrovna nasednul Ray.
Je živej a zdravej, neví, kam jede a já taky ne.
Takže jestli musíš udělat to nejhorší, udělej to.
Adresu hotelu máš. Budu tady čekat.
Docela jsem si Bruggy oblíbil. Je to tady, jako v zasraný pohádce.
Harry!
- Harry! - Co je?
- Je to zasranej neživej předmět! - Ty jsi zasranej neživej předmět!
Nezlobte maminku a Imamoto. Táta musí na pár dní odjet.
- Kam jedeš? - Musím do Brugg.
- Do Brugg? Kde to je? - V Belgii.
- Proč by někdo jezdil do Belgie? - Musím něco vyřídit.
- Souvisí to s tím telefonátem? - Souvisí to s Kenem.
- Je to věc cti. - Ale nebude to nebezpečný, viď?
To víš, že to bude nebezpečný, když je to věc zasraný cti.
Viď, že bereš svoje lidi s sebou?
Promiň mi ten neživej předmět. Byl jsem nasranej.
- Jste Ir? - Ano.
Jak se jmenujete?
Derek Per-lurrl.
Uhodil jste toho Kanaďana?
- Uhodil jste toho Kanaďana? - Jestli jsem uhodil Kanaďana?
Nevím, o čem mluvíte.
To je on! To je ten zkurvysyn!
- Uhodil jste toho Kanaďana, že? - Kanaďan? Do prdele!
- Odvezeme vás zpátky do Brugg. - Paráda!
Kuk.
Vyberte si, pane Watersi.
Uzi? Nejsem z jižního centrálního zasranýho Los Angeles.
Nehodlám sejmout za jízdy dvacet desetiletých černoušků.
Chci normální bouchačku pro normálního člověka.
Věděl jsem, že ho nezabije.
Viděl jsem mu to na očích, když jsem mu říkal o altáncích.
- O čem? - O altáncích v parku.
Mám taky střely dum-dum. Říkáte to tak?
- Jak roztrhají hlavu na cucky. - Jo, dam-dam.
Chtěl byste jich pár?
Vím, že bych neměl, ale vezmu si je.
- Zmrd! - To říká mně?
Eirik je na vaší straně. Váš mladý přítel ho včera v noci oslepil.
- Ray? - Chtěl jsem ho okrást.
Sebral mi bouchačku.
Byl plnej slepejch nábojů a on mi jeden střelil do oka.
Doktoři říkali, že na to oko už nikdy neuvidím.
Upřímně řečeno, nejspíš sis to zavinil sám.
Když někoho okrádáš jen se slepými náboji
a necháš si vzít pistoli a střelit se do oka,
takže se k tobě dotyčnej musel hodně přiblížit,
je to jen tvoje vina, že jsi taková buzna.
Tak přestaň kňučet a pochlap se.
Eiriku! Na tvém místě bych nereagoval.
- Přál jste si jeho smrt, ne? - Samozřejmě. Musí zemřít.
Ale stejně tě vyšplouch jako přihřátýho slepýho hošánka.
Díky za tu zbraň, Juriji.
Takže?
Ten kluk je na sebevraždu, Harry. Chodící mrtvola.
Pořád mele o pekle a očistci.
Ptal jsem se tě: "Kene, mohl bys dělat Rayovi psychiatra?"
Ne, říkal jsem: "Mohl bys mu ustřelit palici?"
"Je na sebevraždu." Já jsem na sebevraždu. Ty taky.
Všichni jsme na sebevraždu! Akorát o tom pořád nežvaníme.
Už se zabil? Ne, takže není na sebevraždu.
Ráno si u hlavy držel nabitej kvér. Zarazil jsem ho.
Čím dál, tím hůř.
- Byli jsme v parku... - Teď se nechytám.
Byli jste v parku? Co to s tím má kurva co společnýho?
Nejen, že jsi ho nezabil, ještě jsi mu překazil sebevraždu,
která by vyřešila můj i tvůj problém.
- A zřejmě i jeho problém. - Jeho problém by nevyřešila.
Kdybych zabil dítě, třeba nešťastnou náhodou,
tak se na místě oddělám, na místě si strčím kvér do huby.
To seš ty, Harry. Ten kluk má na to, aby ses změnil.
Aby vedl slušnej život.
Nezlob se, ale taky mám na to, abych se změnil.
Máš na to, aby ses změnil k horšímu.
- Tak už to začínám chápat. - Řeknu ti to na rovinu.
A nedělám si srandu. Nechci se tě dotknout, ale seš zmdr.
Vždycky jsi byl. A změnit se můžeš na ještě většího zmrda.
Možná budeš mít další vymrdaný dětí.
Moje děti z toho kurva vynech! Co ti udělali? Odvolej to, cos řekl o mých vymrdanejch dětech!
Odvolávám, co jsem řekl o tvejch vymrdanejch dětech.
Urážíš kurva moje děti! To už přestává všechno!
Vzal jsem to zpátky, ne?
- Stejně seš zmrd. - Já tě kurva slyšel.
- Kde je Ray teď? - Teď je v jednom z milionu měst.
v kontinentální Evropě, jinde než tady.
- Ty peníze ti vrátím. - To je dobrý, Raymonde.
- A taky všechno LSD a extázi. - Anglický humor!
Předpokládám, že máš u sebe zbraň.
- Ten Jurij je srandovní. - Cvičí jógu.
Ty jeho altánky. - Vykládal o altánkách?
O altánkách v Parku královny Astrid.
Já vím, že to musíš udělat, ale tady je trochu moc lidí.
Nebudeme se střílet v davu zasranejch Belgičanů.
Nemluvě o jiných národnostech, co jsem přijely trávit vánoční svátky.
- Podívat se na labutě, gotiku... - Chceš mě kurva vytočit?
- Ne, Harry. - Nadávals mně a mým dětem do zmrdů...
a ke všemu tě budu muset zastřelit přímo tady. Ježíši!
Vylezeme na věž. Teď večer je tam klid.
Pojď.
Jo, Kanaďani.
Mám trochu výčitky. Oni Johna Lennona nezabili.
- Za dna dny mám jít k soudu. - A půjdeš? - Nevím. Co mě tu drží?
Nejhezčí žena,
jakou jsi kdy viděl za celej svůj posranej život.
- Věž je dnes večer uzavřená. - Má mít otevřeno do sedmi.
Obvykle je otevřená do sedmi.
Včera dostal jeden Američan nahoře infarkt. Dnes je věž uzavřená.
Tady máš stovku, suchare. Za 20 minut jsme zpátky.
Věž je dnes uzavřená. Rozumíš, Angličane?
Jimmy, chci se ti omluvit za ten karatistickej sek.
To jsem přepísk.
Bylo by snadnější ti uvěřit a odpustit,
kdybyste se mi oba nesmáli přímo do mýho zasranýho ksichtu!
To je sakra kostým do filmu!
Je to pěkný město, Harry.
Jsem rád, že jsem ho viděl.
Nechtěl jsem si dělat srandu z toho "pohádkovýho města".
Je to pohádkový město. Opravdu.
Škoda, že je v Belgii. Jenže kdyby nebylo v Belgii,
jezdilo by ho okukovat moc lidí a tím by se všechno pokazilo.
Jsem rád, že jsem ho viděl,
než umřu.
Co to děláš?
- Co to kurva děláš? - Už se nebudu bít, Harry.
Tak ti ustřelím palici.
Nehraj si tu na Gándhiho. Co to kurva děláš?
Neblbni a seber tu bouchačku. Stejně vyhraju, protože seš...
Harry.
Jsem ti absolutně zavázanej.
To, co mezi náma v minulosti bylo...
Mám tě pro to všechno upřímně rád.
Pro tvou mravnost, pro tvou čestnost. Mám tě rád.
Musel jsem toho kluka nechat jít.
Musel jsem dostat šanci. A když jsem to měl udělat,
musel jsem si říct: "Seru na tebe a na to, co ti dlužím.
Seru na všechno, co mezi náma bylo." To jsem musel.
Ale bít se s tebou nebudu.
Příjmu všechno, co musíš udělat. Přijímám to.
Vážně?
Jo.
Když takhle mluvíš, tak tě přeci nemůžu kurva zastřelit, že?
Je to jen na tobě. Je to v tvejch rukou.
Říkám jen, že se nebudu bít.
Ty zasraná pičo!
Myslels, že nic neudělám, když tu stojíš jak debilní Robert Powell!
- Jako kdo? - Ten, co hrál "Ježíše Nazaretskýho".
Moje zasraná noha!
Z bláznivýho trpaslíka se vyklube roztomilej školáček.
A všechno je to taková boschovská noční můra. Já se poseru.
Nejspíš tam aspoň nebyli žádný černoši, Jimmy.
Snad jsem nemluvil o...
"Vypukne válka mezi všema černejma a bílejma".
A všema černejma a bílejma trpaslíkama, což by bylo skvělý.
- To bylo z kokainu. - Nechtěl na svý straně Vietnamce.
To bylo z kokainu.
Dneska točíme u tý špičatý budovy. To bude možná dobrý.
Měli byste přijít.
Asi si dneska dopřejem klidný večer.
Takhle to je.
Tak někdy jindy.
Jsou skvělí, viď?
Vážně?
Pane Watersi!
- Kdo je to? - Eirik.
- Ten slepej? - Jo.
- Co kurva chceš? - Ten chlap, co ho hledáte, Ray.
Je dole v restauraci.
Lituju, Kene.
Ale nemůžeš zabít dítě a čekat, že ti to projde.
To nejde.
- Kde? - Když vyjdete ven, tak vlevo.
Ta restaurace vlevo.
Na Ragian Road v podzimní den,
tam potkal jsem se s ní
a v sítích zůstal uvězněn
z těch vlasů havraních.
Tušil jsem pád a přesto šel
cestou okouzlení.
Řekl jsem, ať stesk je uschlý květ,
když den se rozední.
Na Grafton Street v podzimní čas
zmámení šli jsme po kraji
strže bezedně, v níž zahlédneš
stín slibů prchavých.
Královna srdce z ledu má,
a plody nesklízím.
Měl jsem příliš rád, kdo tolik chce dát,
ten o štěstí přichází.
Anděl, co křídla marně rozpíná,
je ztratí, když den začíná.
Kene!
- Harry je tady. - Kdo? Co?
Vem si mou pistoli.
Kene! Kde je můj revolver?
Kde je můj revolver?
Teď už asi umřu.
Kene! Ježíši!
- Pan Blakely říkal, že jste odjel. - Potřebuju klíč od pokoje! Honem!
A vy jděte domů! Tady je to hrozně nebezpečný! Jděte!
Kenův hotel
Moje poslední vůle
Nepustím vás nahoru! Odhoďte tu zbraň!
- Jděte mi z cesty, prosím! - Nepůjdu vám z cesty!
- Budete muset přeze mě! - To ne, čekáte dítě.
Jsem slušnej člověk, ale uhněte mi, kurva!
Marie! Pusťte ho nahoru, to je dobrý.
Harry! Přísahej, že nezačneš střílet, dokud neodejde.
Přísahám, že nezačnu střílet, dokud neodejde.
Já nikam nejdu. Je to můj hotel, takže vodprejskněte!
- Máš tam bouchačku, viď? - Jo.
Co budeme dělat? Nemůžeme tu stát celou noc.
Tak oba odhoďte zbraně a jděte domů.
Nemluvte blbosti, tohle je střeleckej souboj.
- Harry! Mám nápad. - Jakej?
Můj pokoj je nad kanálem. Půjdu tam, skočím do kanálu...
a zkusím přeplavat na druhou stranu a zdrhnout.
Když vyjdeš ven a zahneš za roh, můžeš na mě odtamtud střílet.
Tím pádem do toho tu ženskou s miminem nezatáhneme.
Slibuješ, že skočíš?
Nechci se za 10 minut vrátit a najít tě schovanýho v zasraný skříni.
Slibuju, Harry. Nebudu riskovat, že umře další dítě.
Takže vyjdu ven a pak půjdu vpravo nebo vlevo.
Vpravo! Uvidíš to ze dveří. Je to kurevsky velkej kanál!
Ježíši, vždyť jsem teprve přijel!
- Tak fajn. Na tři, jo? - Dobře.
- Kdo to odpočítá? - Ty. - Jste blázni.
- Připravenej? - Jo. - Můžu? - Jo.
Jedna, dva, tři, teď!
Jeďte dál!
Nemáš šanci. Seš moc daleko.
- Ten malej prcek. - Jo Rayi. Ten malej prcek.
Jo tak.
Ne, Harry, to není...
Člověk musí ctít svoje zásady.
Někde v Londýně je vánoční stromek a pod ním plno dárků,
které nikdo nerozbalí.
Myslel jsem si, že když tohle přežiju, půjdu do toho domu,
omluvím se té mámě a příjmu jakýkoli trest, co mi určí.
Vězení, smrt, na tom nesejde.
Protože ve vězení ani po smrti...
bych aspoň nebyl v těch zasranejch Bruggách.
Ale pak se mi najednou rozsvítilo a došlo mi.
Do prdele, chlape! Třeba tohle je to peklo!
Strávit zbytek věčnosti v zasranejch Bruggách!
A strašně moc jsem doufal, že neumřu.
Strašně moc jsem doufal, že neumřu.
překlad Marty přečasoval Hedl Tom
www.titulky.com